SALÒ eller: Sodomas 120 dager
1944-45, Nord-Italia under nazist-fascistokkupasjonen
Deres Eksellense.
Herr president.
Biskopen.
Alt er bra som gjøres med umåtelighet.
Fort! Inn med dere!
Flykter du?
Claudio! Skjerfet ditt!
Min stakkars sønn!
Gå din vei!
Beklager, det var en ordre.
Det der vinner dere ingenting med!
Ved å ekte hverandres døtre blir båndene mellom oss sterkere.
De, herr president, tar Hans Eksel- lenses datter Tatiana, til hustru.
Jeg gifter meg med presidentens datter.
Og mine to døtre går til Hans Eksellense og min bror biskopen.
Alle forberedelser er gjort. Alt er klart, vi kan dra.
"I lunden unge piker knoppes uten en anelse om sitt lodd."
"Lytter på radio, drikker sin te, vet ei at snart er ei frihet mer."
"Borgerskapet rygger ei for slakten", -
- "skjønt ofrene er deres sønner og døtre."
Gutter, oppstilling! Fort.
På geledd!
- Hva heter han her? - Claudio Cicchetti.
- Hva heter du? - Franco.
Jeg forstod at han ville interessere dere. En pike hjalp oss.
Tosken ventet et kjærlighetsmøte. Han ble knyttet inn i en sekk!
- Hva heter du? - Sergio.
- Skal vita en grundig titt på dem? - Ta av dere.
Vi har sett nok.
Slipp frem herrene. Pass dere!
Den her er Lamberto Gobbi.
Og den der Carlo Porro.
Og her, Umberto Chessari.
Se på ham, mine herrer.
Jeg lå i bakhold i to uker for å fange ham.
Men jeg fikk ham!
Angelo Scardicchio, Walter Cicala, Romeo Bertelli, og det her...
...er Ferrucio Tonna fra Castelfranco.
- Hans familie er opposisjonell. - Utmerket!
Han med det krøllete håret heter Tonino Orlando.
Det trenger De ikke si.
I to år har jeg ventet. Og nå er han her!
Deres Eksellense, hjelp meg, jeg ber.
Hans far er dommer som jeg. En høyt ansett mann, ikke sant?
Det blir ikke nødvendigvis jeg som plukker din rose.
Det spørsmålet avgjøres til sin tid, da får du vite hvem som får den ære.
Eva! De venter på deg!
Forsøk å oppføre deg pent!
Vær så god.
Skynd deg, skatt. Ikke vær sjenert. Ingen vil deg noe vondt.
Vis herrene dine yndigheter.
Har dere sett en sånn skjønnhet?
En utsøkt liten bakdel. Fast og rund.
Bryst som vekker en døendes brunst.
Meget pen. Ta inn en annen.
Kom straks, signora! Herrene venter.
Gode Gud...! Signora!
La meg få reise hjem!
Hun heter Albertina. Faren er professor i Bologna. Men...
For å få henne ut av klosterskolen måtte vi "overtale" to nonner...
- Du foretrekker vel oss mot nonner? - Jeg vet ikke ennå.
Vi venter utålmodig. Kle av henne.
Et øyeblikk.
Ingen av oss merket defekten. Hun er så vakker.
Ta henne bort.
Hvis du skjemmer meg ut, får du angre på det. Jeg kan dine triks.
Blås i tårene. Hun var ute med moren, -
- og det fjolset forsøkte å beskytte henne.
Vi dyttet henne i elven. Datteren var selvfølgelig vitne til drukningen.
Først var det ni gutter, nå bare åtte.
Apropos, vet noen forskjellen mellom tallet 8, "nei-nei" og min familie?
- Vi gir opp. Hva er forskjellen? - 8 er 2 ganger 4.
- Og "nei-nei" er 2 ganger imot. - Og din familie?
Bare bra, takk!
Vi kan gå rett inn. Alt er forberedt slik dere ønsket.
Hør her, usle kryp! Dere er her for vår fornøyelses skyld.
Ikke vent dere noe godt her, som frihet eller idiotisk medlidenhet.
Her er vår vilje den eneste loven.
Ingen vet at dere er her.
For verden utenfor er dere alt døde.
Dette er lovene dere nå skal leve etter.
Hver dag presis klokken 18 samles selskapet i samlingssalen.
Den salen vi kaller orgiesalen, der våre fortellere underholder oss.
Hvor og en med fortellinger om et bestemt team.
De fire vennene har rett til å avbryte så ofte de vil.
Hensikten med fortellingene er å tenne vår fantasi.
Enhver form for lyst er tillatt.
Etter middagen foretas ritualer av det slaget som oftest kalles orgier.
Samlingssalen er oppvarmet.
De tilstedeværende skal kle seg deretter.
De skal ligge på gulvet og agere som dyr.
Flytte rundt, blande seg to og to... og flere...
Og begå incest, hor og sodomi.
Slik blir dagsprogrammet til vi gir andre ordre.
Få bort tjenestefolket!
Den mann som har normalt samleie med en kvinne, -
-straffes med tap av et lem.
Religiøs virksomhet er absolutt forbudt, brudd mot denne regelen-
-straffes med døden.
Hent dem inn!
DE BESATTES KRETS
Jeg ble født i et pikepensjonat der min mor var tjenestepike.
En dag spurte min søster om jeg kjente professor Gentile.
"Nei", sa jeg-
"Han venter utenfor og vil vise deg noe fint som han alt har vist meg."
"Ikke løp din vei, din dumrian!"
"La ham gjøre det, du får penger." Jeg løp ut til professoren, -
- men trodde ikke det var sant. Han spurte om jeg var opptatt.
"Jeg skal ordne stolene." sa jeg. "Det gjør din søster."
"Jeg har noe å vise deg som du aldri har sett."
Vi gikk inn på et rom, og han låste.
Så tok han frem en enorm penis fra buksene.
"Si meg", sa han, mens han onanerte...
"Har du sett en sånn penis noen gang? Jeg har vist den til alle pikene her."
Han tok hånden min. "La dine fingrer stimulere sæden som skaper oss."
"Jeg vil slippe den ut over pikenes ansikter."
"Å se den renne over et pikekinn, er en nytelse du nå skal gi meg."
Akkurat da kom en kjempeladning, noe hvitt som vætet meg fullstendig...
- ...fra topp til tå. - Et øyeblikk, frue!
Du må beskrive alle detaljer. Uten dem blir vi neppe opphisset-
- av dine historier, noe vi vil. Det er derfor vi lar deg fortelle.
Min kjære herre, jeg vet betydningen av å ta med alle detaljer-
- og ikke utelukke noe som kan virke opphissende.
Særlig angående menneskets natur, spesielle nytelse eller ren lyst.
Jeg har forsøkt å fortelle alle detaljer.
Gå dypere. Du gir ingen detaljer om størrelsen på professorens penis.
Eller om utløsningen, dens konsistens.
Tok han på dine bryster eller kjønnsorgan?
Kjærtegnet du ham på noen uvanlig måte?
Sammenfatningsvis: Glem ingen detaljer!
Jeg skal tenke meg om. Jeg skal ikke skjule noe.
- Skal jeg fortsette? - Et øyeblikk!
Unnskyld, jeg skal la han her få merke min alders støtte.
Like etter min 17-årsdag, -
- da jeg og en venninne besøkte professoren, -
- fant jeg en av hans kolleger hos ham.
De to mennene slepte oss inn, og professoren sa til den andre:
"Geffredo, sa jeg ikke at hun var en liten skjønnhet?"
"Jo, hun er virkelig like pen som du sa. En virkelig perle."
Da tok Geffredo meg på kneet sitt og ga meg en klem og et stort kyss.
"Hvor gammel er du, min dukke?" - "17 år, professor."
"Gud signe! Bare 50 år yngre enn jeg."
Så kysset han og strøk meg mer.
Den andre gjorde i stand en slags drikk imens.
De overtalte meg til å drikke, sa at den ville gjøre meg tissetrengt.
Vennlig sa han: "Min lille elskling, alt jeg vil er at du skal tisse"-
- "sammen med meg. På mitt værelse."
Ned på kne!
Jeg vil ha gutten straffet. Hardt!
Vi står til Deres disposisjon, herre.
Han er ikke bare udugelig, han forsøkte å stikke også!
Ta en annen, da. De kan ta en av våre, hvis ingen annen passer.
Nei, takk.
Anstrengelsen ville bli for stor nå.
For ett minutt siden hadde ørlite vært nok. Nå er potensen borte.
Den som har opplevd samme skuffelse, kan forstå mitt raseri.
Den eneste trøsten jeg vil ha, er at krypet får strengest mulig straff.
Jeg ber dere ta dere av udyret.
Kanskje jeg kan stå til tjeneste... Jeg trenger ingen instruksjoner.
Nei, det hjelper meg overhodet ikke.
Du burde innse at iblant er det ingen glede å hente i en kvinnes anus.
Jeg venter. La Signora Vaccari fortelle videre.
Det gikk bra, professoren klarte å svelge hver dråpe fra min blære.
Straks sprutet hans store organ. Det rant over meg som tårer av blod.
Da innså han at når røkelsen var brent på alteret, kunne ikke avguden-
- lenger inspirere til samme ekstase som hadde dominert ham så langt.
Nesten uten en takk, la han 10 lire i min lomme-
-og dyttet meg ut av rommet.
Den gutten kan ikke runke! Han trenger opplæring.
Man skulle tro at han aldri hadde sett et mannslem før.
Mine herrer, jeg betviler ikke-
- at på to uker gjør fru Vaccari disse jomfruene til prima horer.
- Intet er så smittsomt som ondskap. - Jeg er ikke enig.
Bare et fåtall lykkes i å være onde. Få synder uten plutselig pasjon.
De er alltid ulykkelige, angrer hver morgen på det de gjorde kvelden før.
- "Til slutt kom dagen..." - "...da jeg var blitt svin."
"Jeg prøvde stykkene på trærnes bark, og så ekstatisk på trynet."
Umberto! Franco! Se! Hva sier dere? Fin, hva?
Gutter, gutter! Se.
Rinaldo, din tur. Se nøye!
Vakkert!
Claudio! Bruno! Se...
Se for en skjønnhet.
Efisio!
Det er min tur!
Min tur nå! Kjør den inn!
Giuliana, Eva...
Graziella, Doris, Renata... Ned hit, alle sammen!
Skynd dere!
Herrene er misfornøyde med dere.
Det første dere må lære dere, er å leke med en penis. Du!
Ned med deg!
Kom igjen!
Ta i den!
Opp og ned. Opp og ned...
Klem hardere.
Stryk på undersiden med den andre hånden.
Idiot! Sånn gjør man det!
Nå er pikene bare 8 også.
Jeg vet en historie om tallet 8 som dere kanskje vil høre.
Det var to venner, én hadde hell i kjærlighet, den andre uhell.
Den første sladret på den andre om et dobbelt stevnemøte.
Da de møttes var det bekmørkt. De forsøkte å se hverandre, kjenne...
Til slutt kom de til en bar der det var lys.
Vår helt fikk sjokk da han så jenta som hans venn hadde skaffet.
"Hvor gammel er du?" - "16!, sa hun. "Du ville jo ha en dobbelt åtte?!"
Musikk! Signora Vaccari, en ny historie!
For å stimulere oss til en ny trefning.
Jeg var 9 år da min søster tok meg med til Milano og Signora Calzecchi.
Hun gransket meg og spurte om jeg ville arbeide for henne.
"Jeg gjør hva som helst hvis lønnen er bra", sa jeg.
Innen en time var jeg i gang.
Først kom en rund herre som gransket meg fra topp til tå.
Han het Vaccari. Jeg låste døren og viste frem min muffe, den dyrebare!
Han så med avsky og sa: "Jeg vil ikke se noe så håpløst!"
"Jeg er ikke interessert i din vagina! La meg slippe å se den!"
Så jeg skylte meg og ventet på sengen.
"Disse dumme horene kan ingenting utenom å vise de stygge muttene."
"Det tar en time før jeg kan bli opphisset igjen."
Siden svøpte han meg inn i et laken som en mumie i Faraos grav.
Bare stumpen min var synlig.
Først strøk han den ømt, tok rumpe- ballene fra hverandre og lukket dem.
Så begynte han å suge, og ville aldri gi seg.
Han satte seg på kne, tvang penisen inn mellom mine alabast-rumpeballer.
Hans bevegelser ble mer voldsomme, til slutt krampaktige.
"For en herlig rumpe, for en skjønn trang lukkemuskel!"
"Snart spruter jeg i den". Det gjentok han igjen.
Jeg så ham aldri mer.
Deres første kunde Vaccari hadde en utsøkt smak som ikke mange deler.
Jeg mener at hyllesten til det bakre alteret-
- er mer glødende enn røkelsen ved det andre.
Et spørsmål av stor interesse for hele selskapet her.
Hvilken metode er sikrest for å avgjøre-
- en gutt eller pikes sanne seksuelle tilbøyeligheter?
Eneste måten er å masturbere hver eneste flekk på kroppen!
Vi ser ut ungdommene vi er usikre på, og fastslår deres tilbøyeligheter.
Mens vi er så entusiastiske overfor våre eksperimenter, -
- er Guido og Vaccari likegyldige overfor deres kropper.
- Av det trekker jeg visse slutninger. - Få høre dine refleksjoner.
Vi fascister er de eneste sanne anarkister-
- når vi vel behersker staten. Den eneste sanne anarkismen er maktens.
Men se på dem! Deres obskøne handlinger-
- er som en døvstums tegnspråk, en hemmelig kode vi ikke får tak i, -
- hvor stor makt vi enn har. Ingen av oss. Og ingenting kan gjøres med det.
Utvalg er vår eneste mulighet. Vi må begrense vår egging til en detalj.
Jeg klarte det! Han kom! Nå er han mann!
Bra! Meget bra! Lille Sergio, vi er stolte av deg.
- Og hun er er nå kvinne. - Nå er vårt første par blitt til.
Bra, Sergio. Du har bevist at du er mann.
Hun er din belønning.
Stig frem!
Sett pris på disse herrers velsignelse til dette privilegium.
Vi skal høytidelig feire deres giftemål.
For en godbit!
For en liten hore!
Ut herfra! Ludder! Ut!
La oss nå gjenoppta den avbrutte seremonien.
Vil du, Sergio, ha Renata til din ektehustru?
Vil du, Renata, ha Sergio din din ektemann?
Jeg forkynner nå at dere er rette ektefolk.
Forsvinn, alle sammen! Ut herfra!
- Gå ut, alle sammen. - Ut med dere! Fort!
Du også!
Sett i gang. Med kraft! Er dere ikke nygifte?
Dere får fritt uttrykke deres følelser.
Nå? Hva venter dere på?
Sett i gang. Gjør noe, idiot!
Nei, ikke det! Den blomsten er reservert for oss!
Prinsippene for all storhet på jorden.
Et prinsipp som flerfoldig og ugjenkallelig befestes i blod.
Og om min hukommelse ikke bedrar meg, jeg tenker på skaldens ord:
"Uten blodsutgytelse ingen tilgivelse."
"Ikke uten blodsutgytelse". Baudelaire.
Jeg må påpeke at det prinsippet ikke er å finne hos Baudelaire, -
- men i Nietzsches meget leseverdige "Til moralens genealogi".
Det er verken å finne hos Baudelaire eller Nietzsche.
Ei heller i Paulus brev til romerne. Det er fra Dada.
Skjønne skapning! Vil du ha mine skitne underbukser?
Mine gamle underbukser. Vet du hvilken delikatesse de er?
Du ser min følsomhet for tingens sanne verdi.
Mitt høyeste ønske, min engel, er å tilfredsstille dine lyster.
Du skal vite at jeg respekterer alle smaker, hvor spesielle de enn er.
De fortjener all respekt.
Enten fordi vi ikke kan bedømme dem, -
- eller kanskje fordi selv de mest bisarre væremåten-
- om de vel analyseres, alltid bunner i foredlingen som prinsipp.
Dere dumme drittsekker, det handler om smak og finess!
En annen dag sendte Madam meg til en kjent vellysting...
Jeg ble ført til et rom med et utsøkt teppe, kinesisk.
Naken ble jeg beordret til å krype på gulvet som et dyr.
Han strøk meg over hodet som man klapper en hund, og sa:
"Jeg lurer på om du er like rask og klok som mine hunder?"
Og han kastet to kastanjer over rommet og ropte:
"Apport! Flink bisk!"
"Det skal trening til for det her," sa han.
"Ikke vær redd, de biter ikke, de bare glaner i forakt."
Du har vel to øyne å se med? Se, da!
Tiss nå!
"Søppel! Avskum! Tispe! Kjøter!"
Og med et skrik av ekstase kom hans sæd på min rygg og mine skuldre.
Det var en faktisk opplevelse. Han gikk. Jeg kledde på meg-
-og fant 20000 lire i lommen min.
Kom, da... Kom.
Fine bisker, vær så god!
Spis maten deres nå.
Bra, bra! Sånn ja.
Akkurat!
Ta den, da. Ta den!
Flink bisk. Spis maten din.
Spis, du også.
Din kjøter! Spis, sa jeg!
Er Deres Eksellense overbevist?
Å se andre bli fornedret, er en glede. Når de ydmykes, -
- innser jeg med intenst behag hvor mye bedre jeg er enn pakket.
Der mennesker er like, uten forskjeller, fins aldri sann lykke.
Dere viser ingen barmhjertighet selv mot de dårligst stilte?
Det er gitt at ingen kan måle seg med en privilegert samfunnsposisjon.
Kom og ta det! Spis nå.
Spis, spis...
Til slutt skal jeg fortelle om minister Missirolis mani.
Jeg kom til hans kontor klokken ti om morgenen.
Han slengte igjen døren bak meg.
"Hva gjør du her, tispe?!", spurte han rasende.
"Hvem ga deg lov til å forstyrre meg?"
Ingen hadde advart meg på forhånd, så dere kan godt tenke dere-
- hvor skremt jeg ble over mottagelsen.
Eva...
Jeg orker ikke mer.
"Jeg skal flå deg levende, din tøyte. Ja, du skal dø!"
Jeg kastet meg gråtende for hans føtter, men uten effekt.
Han rev av meg klærne, og rev dem i filler.
Det som skremte meg mest var å se ham kaste fillene i ilden.
Så stod jeg naken foran ham.
Ministeren hadde aldri sett meg før.
Han så lenge på baken min.
Jeg trodde han skulle kysse eller kjærtegne den.
Men han tenkte ikke slik. Han strakte seg ut stivt, halvt ubevisst...
...i en stor lenestol...
...og fikk utløsning...
...så spermaen sprutet på mine brennende klær.
SKITENS KRETS
Unnskyld, kan jeg få foreslå en ting?
Ville det ikke passe bra, før du begynner, å vise oss...
- ...dine mest attråverdige behag? - Ja visst, med største fornøyelse.
Alle er vel enige i at denne baken er verd vår oppmerksomhet.
Personlig har jeg sjelden sett en bedre.
Takk, dere er altfor vennlige.
Takk for gunsten. Du kan begynne nå.
Dere setter pris på min bakdel. Selv ser jeg den som mitt største aktivum.
Så min fortelling konsentrerer seg om den, med alle detaljer.
Jeg tror den interesserer alle, særlig vår kjære President.
Jeg håper han tillater en historie om en viss tilbøyelighet-
- som er hans egen. Den ga meg æren av hans bekjentskap.
Ikke avslør alle stygge detaljer overfor disse vene jomfruene!
Kom igjen! La oss gå videre med historien.
Dere får ingen detaljer om min barndom. Som jeg viet til kroppslukt.
Mitt mål var å tilfredsstille selv den mest depraverte smak.
Snart var jeg blitt ekspert i denne vriene kunst. Mitt rykte spredte seg.
Med mine kunnskaper oppfylte jeg alle ønsker fra mine fremstående kunder.
Jeg begynner med en morsom historie.
Signora Evolo, som jeg arbeidet for, -
- sendte meg til en kunde etter å ha gitt meg mye mat og avføringsmiddel.
Hjemme hos kunden, en gammel general, -
- måtte jeg ta på ham bleier, som en baby.
Slike innfall var jeg vant til. Jeg la ham på en seng og ventet.
Så fikk jeg mageknip. Han jublet og ba meg gjøre fra meg foran ham.
Noe jeg gjorde. Han skravlet og klappet i hendene.
Jeg måtte duppe fingeren i min avføring og mate ham som en baby.
Jeg fulgte nøye hans instruksjoner. Min gamle kunde spiste med glede, -
- pludret som en baby, og fikk sin utløsning i bleien.
Jeg kjente en mann som kunne verre. Hans tilbøyelser var mer utstuderte.
- Vi venter oss de beste historiene! - Javisst. Jeg har mange andre.
Som neste fortelling. Det skjedde i Verona.
En ung gutt oppsøkte meg. Kunden ventet på et hotell.
En gammel adelsmann, viden kjent for sin lastefullhet og ondskap.
Anledningen var en utfordring for meg. Men min mor var en plage.
Hun maste om bot og bedring. Gråtende ba hun meg om ikke å gå dit.
Jeg holdt ikke ut hennes bebreidelser, så jeg drepte henne.
Det var det eneste fornuftige.
Det som ventet deg på hotellet var en viktig, uhemmet orgie.
Den fortjente alle ofre.
Vanvittig å anta at man skylder sin mor noe.
Skal vi vise takknemlighet for hennes knull en natt? Hun fikk lønn nok da.
Selv jeg måtte drasse med en mor som vekket samme avsky og hat hos meg.
Så snart jeg kunne, sendte jeg henne til paradiset. Hennes død-
- var den største glede jeg har opp- levd. Jeg nøt å lukke hennes øyne.
Hvorfor gråter barnet?
Det er lett å forklare. Deres ord minnet henne om moren.
- Hun døde da hun beskyttet henne. - Fantastisk!
Gråter du over din mor, lille venn?
Kom, la meg trøste deg. Kom til meg, lille venn.
Jeg venter, min elskede Du er trygg i pappas armer
Han holder deg tett inntil seg
For en anledning! Signora Maggis historie kan utspilles her straks.
Signore!
Jeg ber Dem respektere min sorg.
Jeg sørger over min mor. Hun ofret livet for meg og vender aldri tilbake.
Kle av den tispen, straks!
Nei! Drep meg heller!
Da får jeg nåde for Gud. Drep meg, men skjend meg ikke!
Denne tispens hyl er det mest opphissende jeg har opplevd.
Drep meg! Da slipper jeg å se og høre alt dette forferdelige...
Dere hørte hvordan hun påkalte Gud!
Skriv henne opp i strafferegisteret. Hun fortjener en grusom straff!
Nå straks! Den verste! Drep meg, så jeg kommer til min mor!
Ikke så travelt. Du straffes og skjendes ved tidspunktet vi velger.
Tro ikke at du slipper unna pga. dine tårer. De har motsatt effekt!
Kom hit, lille venn. Det er gjort.
På alle fire, din tispe!
Opp med humøret. Sett i gang og spis.
Ta den skjeen her.
Spis!
Du skal spise!
Spis! Spis!
Spis!
Spis litt til!
Noe så utålelig!
Se på det fjolset! For et oppstyr for en delikatesse!
En av mine venner elsket det.
Han fråtset hver dag i avføringen til en gammel heks. Stanken var utsøkt.
Jeg fikk tak i en 70 år gammel kjerring...
...full av varige sår. Hun måtte rense magen sin.
Han fant det utsøkt. Jeg kom på en måte å gjøre det enda lekrere på.
Enkelt. Man fremkaller fordøyelsesplager hos dem.
De behøver ikke engang å spise det de misliker. Men skjemt mat-
- gir utmerket diaré. Bare de spiser fort og til uregelmessige tider.
Det må vi forsøke snarest!
Kjære president, jeg vil gjerne høre historien om Deres første kontakt...
...med signora Maggi.
Hun bør fortelle etter hans nådes giftermål med kjæresten Sergio.
Da kan dere le på min bekostning. Den fornøyelsen unner jeg dere.
Temaet for dagens historier motiverer en endring av de reglene vi godtok.
For å utvinne maksimal glede og nytelse av vårt opphold her, -
- bør vi revidere en del av våre regler.
Eksempelvis sette inn kar på avtredet for våre gjesters avføring...
Hvem av oss sa at ingenting måtte gå til spille?!
La oss innføre signora Maggis program-
- og la vår kjære president få realisere sitt kjæreste ønske.
- God dag, signora Castelli. - Unnskyld... vi er ikke helt klare.
Jeg venter til dere er klare for meg.
Pottene, fort! Skynd dere!
Fort!
Du kan vel våre regler?!
- Unnskyld... - Hva heter du?!
Jeg kunne ikke noe for det etter alt det ekle jeg måtte spise i går.
- Hva heter du?! - Doris. En av våre mest ulydige.
Da får vi skrive henne opp sammen med de andre på listen her.
- Hvem er dette sin? - Min. Vær så god.
Er det sånn du adlyder våre regler? Slyngel!
Vis meg baken til den nebbete gutten!
Du har hatt den frekkhet å tørke deg også!
Du skal få det du fortjener.
Vi er klare. Unnskyld så meget.
Jeg var opptatt med jenta, og kunne ikke passe på bråkmakerne her.
Herrene vet at deres instruksjoner er vår lov.
Og at vi adlyder hver ordre med glede.
Derfor har jeg sørget for at de dyktigste mates korrekt.
I tråd med det systemet jeg beskrev.
Ved dette høytidelige bryllupet kan vi nyte den største av delikatessene.
Alle våre piker har avstått i hele dag fra å utføre sine behov.
Akkurat som dere har anmodet om.
Dette har de nå frembragt. La seremonien begynne.
Så presenterer jeg monstrositetens gudelige essens i gjentatt handling:
Ritualer.
Snart ser vi at ingen delikatesse er mer stimulerende.
Det oppliver sansene og gir ny styrke før prøvelsene som venter.
Spis... Spis nå, min vakre brud.
Spis. Jeg vil ha deg sterk til vår kjærlighetsstund i natt!
Å puste inn luften uten duft og karakter, er et brudd mot sansene.
- Eva, jeg kan ikke... - Be da til Den hellige jomfru.
Carlo!
Gjør sånn...
Kan du nå si: "Jeg kan ikke spise ris."
- "Jeg kan ikke spise ris." - Spis dritt, da!
Det jeg nå skal fortelle vedrører selveste guden Cupido.
Som dere har gjettet blir det referert til vår herlige president.
Da han var tilfredsstilt ble jeg for- undret over de raffinerte dragninger-
- som jeg fant hos en så ung person. Dragninger...
...som nå i detalj klargjøres gjennom min fortelling.
Befridd for min mor ble livet mer gledesfylt.
Jeg kunne gjøre som jeg ville med alt.
Damen jeg arbeidet for, presenterte meg for den vellystingen jeg nevnte.
Hans særtrekk kan virke sjeldent, men det får dere bedømme.
Jeg ble sendt til hans hus utenfor Rovigo.
Jeg ble vist inn i et rom som var nesten helt mørkt.
Der var det en stor seng med en mann i. Det fantes også en kiste.
"Hvorfor står du der," stønnet min kunde, denne vellystingen.
"Jeg er døende, men jeg kommer aldri opp herfra, men jeg nekter å dø"-
- "uten enda en gang å få hylle setet som jeg akter og forguder."
"Det jeg tilber er anus, og nå når jeg skal dø", -
- "vil jeg dø med leppene mot den."
"Når jeg har forlatt denne verden, skal du straks legge meg i kisten."
"Svøp min kropp inn i likklær, og lukk kisten."
"Jeg insisterer på at du adlyder mine ordre eksakt."
"I denne ytterste smerte vil jeg nyte det eneste"-
- "jeg elsker og verdsetter. Kom, kom."
Hans stemme pep og hveste.
"Fort, jeg lever bare i noen minutter til."
Jeg gikk bort til ham med naken rumpe, og viste det han ville se.
"Så vidunderlig den er. Nå kan mitt liv ta slutt."
"Aldri har jeg sett en mer forlokkende anus."
Han kjærtegnet den og åpnet den, undersøkte.
Han kysset den kjærlig, lekte med den som om det ga ny styrke.
Så ba han meg om å tømme tarmen for alt dets innhold.
Jeg adlød uten forlegenhet.
"Nå skal jeg dø", sa han, og vred seg i dødskamp på sengen.
"Den ytterste stund er kommet." Dermed ga han fra seg et dypt sukk.
Han ble stiv. Kroppen stivnet i kramper.
Stå over meg. Tiss nå.
Skynd deg!
- Jeg kan ikke. - Tiss nå!
"Jeg kommer...? "Ut, din høre, ut!"
Han spilte ikke lenger, men var rasende.
Få mennesker er så heldige å kunne nyte vellyst-
-og likevel vite hvordan det ender.
Sånn...
Jeg er klar nå.
Et plutselig sinne som overvelder dem når illusjonen forsvinner.
Bakdelen med kjærlighet er behovet for en partner!
Denne vellystingen kunne kunsten å spille en dobbeltrolle.
I dette tilfellet både bøddelens og offerets.
Min søster kjente en gang-
- en embetsmann i statlig tjeneste, tykk som en gris, -
-og avskyelig stygg.
En potte hadde han som de kunne sitte sammen på.
De utrettet sine ærend samtidig.
Så gravde han i potten, blandet det nøye og spiste av det.
Min søster sa at dette, -
- og synet av hennes anus, ga ham utløsning.
Fortell! Hadde din søster en vakker bak?
Døm selv når du har hørt dette:
En kunstner hadde fått ordre om å male en Venus med deilig analområde.
Han valgte henne som modell, etter å ha sett alle bakender i Italia.
Han fant ingen maken til hennes.
- Hvor gammel var hun da? - 15 år, hertug.
Jeg blir nysgjerrig. Hvorfor ikke en tevling om den herligste baken her?
En god idé. Jeg er ekspert på sånt.
Deres Eksellense, gir ikke dette Dem en spesiell idé?
- Kanskje det? - Er dere ikke ferdige? Kom!
Et øyeblikk, bare.
Sodomittenes kjønnsakter er de mest virkningsfulle, -
- da de innebærer menneskeartens død. De hykler de sosiale normene...
- ...og overskrider dem samtidig. - Mer monstrøs enn sodomittenes akt...
- ...er likevel bøddelens. - Sant!
Fordelen med sodomiens akt er at den kan gjentas.
Dere skal få se at drapets ritual kan gjentas.
Vi er klare, mine herrer!
Slukk lyset!
Her er mitt mesterverk.
Et øyeblikk.
- Før vi begynner, har jeg et forslag. - Fortell.
Vi har ikke bestemt premien til vinneren-
- av tevlingen om hvilken bak som kåres som best. Hør på mitt forslag.
Den hvis bakende vinner, dvs. Er vakrest, skal straks drepes.
Strålende!
Nå vet vi ikke hvem sin bak det er. Vi kan være upartiske.
- Bra tenkt. - Takk, Deres Eksellense.
Hvis vi visste at bakenden tilhører en gutt og ikke en pike, -
-kan vår beslutning bli påvirket.
- Det er nødvendig å være objektiv. - Nettopp.
Dette skaper en felle jeg helst vil unngå.
Ettersom jeg foretrekker menn, er det vanskelig å tenke seg noe annet.
Forskjellen mellom en gutte- og en pikerumpe er enorm.
- Noe dårligere kan ikke foretrekkes. - Jeg forstår det.
Med historiene vi har hørt i mente, er slutningen: iblant kan en pike...
- ...foretrekkes fremfor en gutt. - La oss forsøke å være objektive.
Se på denne skjønnheten. Se på hudens elastisitet.
- Dette er uten tvil vår vinner. - Jeg sier ikke imot.
Men kan vi se igjen på en som falt i smak hos meg?
- Kan vi få lys her? - Så gjerne.
Jeg synes ikke denne kan måles med skjønnheten jeg nylig viste.
Den er vakrest. Mitt personlige skjønn, men jeg følger majoriteten.
- Jeg stemmer på Deres kandidat. - Jeg stemmer på hertugens kandidat.
3 stemmer mot 1 mot presidentens valg.
Da gir jeg meg. Dog med krav om-
- at min kandidat reserveres for meg ved bedekningen.
Bifalles! Lys...!
Nå får vi løsningen på gåten.
Det er Franchino!
Skyt!
Idiot! Trodde du døden skulle være så lett?
Vi skal drepe deg tusen ganger. Til selve evigheten tar slutt!
Jeg skal fortelle om en mystisk kunde jeg hadde.
Hans spesialitet lå nær temaet-
- for Signora Castellis fortellinger senere.
Mannen det gjaldt...
...følte bare attrå mot dødsdømte kvinner.
Jo nærmere sin dødsdag de kom, jo mer betalte han.
Men han besøkte dem først når dommen hadde falt.
Takket være sin høye stilling, hvori- gjennom han kunne betale skyhøyt,...
-gikk ikke én eneste ham forbi.
Imidlertid hadde han et spesielt forsett. Han undersøkte-
- deres rumper, og de gjorde sitt nødvendige ærend foran ham.
Han var overbevist om at den fyldigste og lekreste skitten, -
- var den en kvinne tømte ut i skrekk idet hun hørte dommen-
-og visste at hun skulle dø.
BLODETS KRETS
Deres nåde! Vi er klare!
Dette bryllup skal feires med pomp og prakt. Først ute er Presidenten.
- Han er mest utålmodig. - Det kan jeg ikke benekte.
Dere krek.
Er det begravelse? Parasittene der gjør ingenting! Vi har fest i dag!
Hyl av glede. Le av glede!
Idioter! Dere kan gjøre hva dere vil, bare dere ler!
Kom igjen, le nå!
Du der, få opp farten! Dans, le og syng!
Le, sa jeg, og vær glad! Hvorfor er dere ikke glade?!
Er det slik dere adlyder oss? Hvorfor står dere to der tause?!
Skriv opp navnene deres, Eksellense.
Ettersom dere elsker å gråte, skal vi gi dere noe å gråte over...
- ...resten av deres liv. - Deres veldig korte liv!
"God dag, min herre, De skal vel betale leien?"
- "Javisst, min herre." - "De har velt tenkt å betale leien?"
- "Hvorfor så travelt?" - "Fordi jeg trenger penger."
- "De får heller tjene litt penger." - "Jeg vet ikke hvordan man gjør det."
- "Sett hendene i arbeid." - "Jeg kan ikke sånt."
- "Da får De arbeide som komiker." - "Men det er så vanskelig."
"I så fall kan De vel skrive... Nonsens?"
"Har du fått fnatt?"
- Jeg har et ærend. Kommer straks. - Deres vilje er min lov.
Deres venn her nede er alltid klar.
- Kan jeg få snakke med Dem? - Selvfølgelig.
- Hva har De tenkt å gjøre med meg? - Vi snakker om det i morgen.
- Mange beslutninger venter i morgen. - Jeg vet en hemmelighet.
En pike bryter Deres reglement. Graziella har et foto under puten.
Gi meg fotografiet.
- Gi meg det. - Nei.
Gi meg fotografiet!
Jeg kan fortelle om verre ting. Om hva Eva og Antiniska gjør om natten.
De bryter reglene deres.
Elskede...
- Jeg overrasket dere, små horer! - Da kan jeg fortelle det jeg vet!
- Snakk, din tispe! - Ezie ligger med negressen hver natt.
Der er de!
Se her, sopere!
Du får meg til å spy!
De som blir telt opp, skal få et bånd i himmelens farge.
Dere aner kanskje hva det betyr. De øvrige sparer vi om de samarbeider.
- Kanskje følger de oss til Salò. - Hva har vi gjort? Hva gjør dere oss?
Dere får snart se. Da vet dere hvor alvorlige deres forbrytelser var.
Til min fortelling har jeg valgt som hovedperson et individ-
- som har figurert i en del tidligere historier.
En mann i 40-årsalderen, kraftig, med et seksualorgan som en hingst.
Videre er han enormt rik, meget mektig, brutal og grusom.
Med et hjerte av sten.
Han har et hus utenfor Milano som han bruker til sine forlystelser.
Ved hver fest skal minst 15 unge piker delta-
-i alderen 15-17 år.
Aller først må de presentere seg helt nakne for denne vellystingen.
Han tar på dem, kjærtegner dem og undersøker dem nøye.
Så må de gjøre fra seg i munnen hans. Han svelger det ikke.
Etter å ha utført disse ritualene med det aller største alvor, -
- brennemerker han pikene på skulderen med et nummer.
Etter disse forberedelsene åpner han vinduet.
Han tar en jenta han liker, stiller henne midt i rommet-
-med ansiktet vendt mot vinduet.
Så gir han henne et så kraftig spark i baken...
...at stakkaren flyr over satyrens bo ut gjennom vinduet-
-og ned i en mørk kjeller.
Dere kommer snart til å innse at vår helt kjente, ikke bare til-
- Nietzsche, men også Huysmans.
En bøddel i maske og med alle de vanlige helvetessymbolene-
- tar vare på en samling tortur- instrumenter, fryktelig effektive.
Når alle pikene samles i kjelleren, er vår helt...
...enormt opphisset etter et 30-talls kontakter uten utløsning.
Han er naken, og hans veldige lem peker mot navlen som en stav.
Og nå begynner han. Alle redskapene er i gang.
Torturen starter samtidig, alle redskapene arbeider-
-med forferdelig hyl og skrik.
Det første er et stort hjul med innmonterte barberblader.
En pike bindes til hjulet. Langsomt blir hun levende skrelt av bladene.
En annen får en levende rotte sydd inn i vaginaen.
En annen får lemmene bundet til 4 store hjul som langsomt går rundt-
- slik at hennes kropp spennes ut og hennes armer og ben-
-langsomt dras ut fra sine fester.
En får hodet plassert under en glo- varm klokke, den rører ikke henne, -
- men heten smelter hennes hjerne.
Gud! Hvorfor har du forlatt oss?
Enda en pike bindes med brystet mot en pilar-
- som så varmes opp til den gløder.
"Som dere vet er det ikke nok å drepe samme menneske om igjen."
"Det er derimot å anbefale å drepe så mange vesener som mulig."
Kom hit, Umberto.
Heldig for deg... alltid klar.
Umberto, kom hit.
Vet du hva en bolsjevik gjør når han kastes i Rødehavet?
- Nei, det vet jeg ikke. - Vet du ikke hva bolsjeviken gjør da?
- Nei, fortell. - Han plumper uti...!
- Kan du danse? - Nei.
- Vi forsøker. - Forsøke går an.
- Hva heter din pike? - Margherita.